Helle Anker, Fabian Christensen og Hans Pettersson.
- Hvad laver du her? - Jeg hilser på min kæreste.
- Gik det godt i København? - Ja.
Far døde i morges. Nu er det bare dig og mig, Saga.
Hold op med at følge efter mig!
Hej, far.
Jeg håber at have vist, at lykke i virkeligheden er et valg.
- Kan jeg komme ind? - Ja, værsgo.
- Hvad er det her? - En efterforskning. En сold case.
"Forsvundne personer."
Tosser ville skyde tilfældige ofre, men de her ringede til dig.
Ja, det kan vi godt. Om et kvarter?
Abrahamssons søster er kommet. Vi skal til Sverige.
- Den efterforskning, du gav mig... - Ja?
En kvinde og to børn ved navn Sabroe... Er det dine slægtninge?
- Var din kone deprimeret? - Nej.
- Havde de nogen grund til at flygte? - Mener du, om jeg slog dem?
- Nej, jeg spørger bare. - Nej, der var ikke nogen grund.
- Var der nogen spor af en forbrydelse? - Nej. De var bare væk.
- Vil du stadig hjælpe mig? - Ja, men ikke nu.
Margareta Abrahamsson?
Saga Norén. Min kollega Henrik Sabroe. Vi vil tale med dig om din bror.
- Hun er døv. - Ja, tak. Det har jeg forstået.
- Kan du også tegnsprog? - Ikke nok til at forhøre nogen.
- Tolken er på vej. Vi må vente. - Ja. Hej.
- Min bror og jeg så ikke hinanden. - Hvornår så du ham sidst?
Det er længe siden. Det var i 80erne. Det var nok i 81.
- Nej. - Hvorfor? Hvad skete der?
Jeg fik børn.
Ved De ingenting om ham?
Hvorfor han skiftede job hele tiden og flyttede fra skole til skole?
Nej?
Det var eleverne, som klagede.
Det blev meldt til politiet.
Men der kom ingenting ud af det. Han blev ikke sigtet.
Seksuelle overgreb?
Ja, blandt andet. Han var syg.
Siger navnene Hans Pettersson og Helle Anker dig noget?
- Nej. - Ved du ikke andet om din bror?
Vi havde ingen kontakt.
Det... Ja, jeg kan ikke hjælpe jer.
- Jeg ville hilse på ham. - Det kan jeg se.
Vi var gift i 25 år, og han er far til mine børn.
- Jeg har ret til at hilse på ham. - Ja, selvfølgelig.
- Jeg tror, hvad jeg vil. - Det tænkte jeg nok.
Sådan...
- Hvad er det? - Det ser ud som et... brændemærke.
- Hej. Kommer du? - Ja, du kan have overset noget.
- Tror du det? - I ofrets mund.
- Henrik Sabroe fra Københavns politi. - Jeg undersøger dit sidste offer.
Det seneste offer. Vi ved ikke, om det er det sidste.
Han døde af blødninger efter skaderne på sine genitalier.
- Levede han, da de blev skåret af? - De blev nærmere revet af.
- Ved du hvordan? - Med en langsomt accelererende kraft.
- Tog det tid? - Ja. Hvad kan jeg have overset?
Det er i underkæben mellem kind og tænder i højre side.
- Nej, for fanden... - Undskyld.
Der kan man se...
Hvad med de andre ofre?
- Nej, der er ingenting. - Det drejer sig altså om en copycat.
- Hvad med Helle Anker? - Vi har afleveret hende.
Hun skal begraves i dag.
Saga Norén, Malmøs politi. Vi skal åbne kisten og undersøge liget.
- Hvad? - Vi har brug for at åbne kisten.
- Nej, det må I ikke. - I kan ikke hindre en efterforskning.
- Ja, men I må ikke røre hende! - Jeg ved, det er en svær situation.
- Så lad være. - Vi skal bare tage nogle billeder.
- Vi tager hende muligvis med os. - Men det er usandsynligt.
- Det ved vi ikke endnu. - I kan ikke gøre det.
Hun har også et. Kom. Hold dér.
Tak.
Så... Nu kan de fortsætte begravelsen.
Det er bedst at have adgang til liget.
- Jeg har ikke overset andet. - Du overså mærket i munden.
- Hvor længe har du kendt mig? - Siden 22. februar 2001.
- Har du tillid til mig? - Ja, du er meget professionel.
- Det er godt. - Men du overså mærket i munden.
- Vi tager hende med os. - Det må I ikke.
- Jo, ellers gjorde vi det ikke. - I kan ikke.
Jeg kan ikke klare at gennemgå det her igen.
- Har du aldrig mistet nogen? - Jo, men det var ikke en politisag.
Vi sørger for transporten.
Det er oprindeligt for at vise ejerskab eller for at straffe.
Så er det nok for at straffe.
Efterlod din far nogen ønsker i skriftlig eller mundtlig form?
Nej, jeg troede ikke, han skulle dø, og da han blev syg...
...føltes det underligt at tale om det.
Men hvad tror du, han ville? Ville han begraves eller brændes?
Hvordan kan du klare at gå omkring blandt alle de døde hele dagen?
Det er en vanesag.
Og... du må love ikke at grine.
Jeg kan ikke formulere mig som dig -
- men det får mig til at værdsætte livet.
Du er aldrig mere levende, end når alt omkring dig er dødt.
- Det lød dumt. - Nej, overhovedet ikke.
- Jeg kunne godt selv have skrevet det. - Du må gerne bruge det...
...og mig.
- Her? - Hvis du vil.
Nej, vent lidt... Nej, nej.
- Jeg er ked af det. - Jeg forstår. Hvad med i aften?
- Jeg har teaterbilletter. - Jeg har andre planer.
Ja, selvfølgelig.
Hvad sagde vi så? Skal han begraves eller brændes?
Saga!
- I tog liget under begravelsen. - Ja, det blev udleveret for tidligt.
Den type indgreb kræver en stor grad af medfølelse.
Hvis du havde informeret mig, havde jeg sendt en anden.
- Resultatet havde været det samme. - Ja, men ikke metoden.
Du skal gøre det, du er god til, Saga.
Den type interaktion med andre er ikke din stærke side.
- Jeg leder jo efterforskningen. - Det gjorde du, men ikke længere.
Jeg skal være bedre underrettet, og vi skal udarbejde en handlingsplan.
- Okay? - Ja.
- Kan vi zoome ind på personerne? - Vi kan komme en smule nærmere.
- Hvad ville Linn? - Begrænse mine beføjelser.
- Hvem er det der? - Det er min datter Julia.
- Hvad laver hun her? - Vi har haft problemer med barnepigen.
- Burde hun egentlig se det her? - Hun er syv.
- Vi ved ikke, hvem hun taler med. - Hun taler ikke med nogen.
Jeg kan ikke se føreren bedre.
Hvorfor skjuler Mehmet sin identitet, hvis han bare skulle se sin kæreste?
- Det kan jeg ikke huske. - Prøv at koncentrere dig.
- Jeg skal hente min rygsæk. - Så kommer vi med.
- Jeg skal på toilettet. - Giv mig telefonen.
Det er usædvanligt at have en så detaljeret hukommelse.
- Det betyder, hun ikke tror på dig. - Nogen har sagt det til dig.
- Den kan vi nemt genskabe. - Ja, det kan vi.
- Hvad mener du? - Det kan ikke tolkes på andre måder.
- Det betyder, du er en idiot. - Nej.
- Hvor er Viola? - Hos mor. Hun ved ingenting.
- Er det mig, der skal begynde? - Nej, undskyld.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Du har set billederne.
- Var det første gang? - Nej.
Men for helvede, Anna... Med Benjamin?
Dig og mig er én ting, men hvordan kan du gøre det mod Eva?
Det var ikke virkeligt. Det var uforpligtende og nemt.
Men nu er det slut, og jeg står her med os, Eva, mor og pressen.
Det er virkeligheden.
Anna... Det var en fejl.
Jeg vil stå ved din side offentligt og støtte dig.
- Offentligt? Har du talt med mor? - Ja.
Vi må lægge det her bag os hurtigst muligt -
- så firmaet, Viola og os to ikke lider nogen skade.
Firmaet, Viola og os... I den rækkefølge?
Jeg vil tro, jeg er mere forstående, end de fleste mænd ville have været.
Ja, det er mig igen. Vær sød at ringe til mig.
Benjamin?
- Hvorfor tager du ikke telefonen? - Jeg vil ikke tale med dig.
- Hvordan har du det? - Godt. Jeg tænker mest på Anna.
- Hør her... Det hele er hendes skyld. - Hvorfor det?
Ingenting er hendes skyld. Vi elsker hinanden.
Jeg ved, hvad du tænker, men hun elsker også mig.
- Vi to skal være sammen. - Hvad siger hun om det hele?
- Ringer hun ikke? Hun udnytter dig. - Det passer ikke. Hun elsker mig.
Forstår du, hvorfor jeg ikke vil tale med dig?
Vi burde tilføje et "absolut". "Den absolut største fejl..."
Jeg har ikke tænkt mig at sige det.
En offentlig undskyldning gør det bare større, end det er.
- Vi sælger både huse og værdier. - Jeg må tænke på Benjamin.
Nej, det behøver du ikke.
Helt ærligt... Hvordan kunne du gå i seng med en syttenårig?
Spiller alderen en rolle?
Hvis det var en mand i din egen alder, havde du bare været utro.
Nu er du både utro og patetisk.
Jeg holder af ham. Det er oprigtigt.
Så fortsætter vi. "Den absolut største fejl..."
Han er efterlyst i begge lande, og vi holder øje med hans hjem -
- og andre steder, hvor han kan være.
- Hvorfor lod du Mehmet ringe til ham? - Jeg lod ham ikke ringe.
- Er der ellers andet? - En præliminær rapport fra teknikerne.
Der er spor af fremmed dna i centrets bil.
De tjekker, om det matcher Anker. Men der er ingen blod.
- Tror du ikke, det var ham? - Vi ved kun, at bilen var i Sverige.
Han flygtede fra hospitalet. Har du en anden forklaring på det?
- Nej. - Er der andet?
I Lars-Ove Abrahamssons data har man fundet børnepornografi.
Det kan forklare kønsorganerne.
Jeg har sendt alt videre, så vi måske kan identificere ofret.
- Tjek hans arbejdspladser og elever. - Der må være flere tusind.
Få hjælp.
Start med anmeldelserne, og find ud af, om et af navnene matcher.
- Er der andet? Så ses vi i morgen. - Jeg skal også gå. Julia?
- Kom. Jeg har en date. - Har du?
- Hun skal da ikke med, vel? - Jo. Tina ved, at jeg har børn.
Det betyder ikke, hun vil se dem.
- Hvad er det? - Det er dig, ham og far.
- Det kan man ikke se. - Tag dig ikke af hende.
- Hun kritiserer mine arbejdsmetoder. - Så sig noget.
Det er måske ikke rigtigt. Hans kan have dækket over mine fejl.
Tak.
Fin tale.
- Hej, Claes. - Freddie.
- Det er længe siden. - Ja, det er det.
- Jeg troede ikke, du ville være her. - I lige måde, men nu står vi her.
Du har lagt dig ud, hvad?
- Claes! Det var altså dig. - Undskyld, jeg er nødt til at svare.
Jeg var ved at rose Freddie for maden og for udstillingen.
- Ja, tak. - Det er meget smukt at se på.
Men det syntes jeg allerede, da jeg ejede mange af værkerne.
- Du ser ud til at have det godt. - Ja. Jeg har det bedre.
- Undskyld. Er der sket noget? - Nej.
- Hej. - Kender du hende?
Ja, det gør jeg.
- Hvad laver du her? - Jeg er din ledsager.
- Hvordan vidste du, jeg var her? - Jeg så invitationen hjemme hos dig.
Byder du mig ikke indenfor?
Hvis vi går i seng sammen, kan vi vel ses sammen.
Ja, det her er min ledsager.
Hendes navn er Annika Melander.
- Skulle du ikke i teatret? - Det her virkede sjovere.
Min opførsel har ikke kun skadet familien, men også firmaet.
Som du snart skal være direktør for...
Hvad skal der ske nu?
Min mand udviser forståelse, og vi vil arbejde på vores forhold -
- som vi begge vil have til at fungere.
- Og den unge mand? - Ja, hvad skal jeg sige?
Det var et bevidst valg, jeg bebrejder ikke nogen, men det var en fejl.
- Hej. Hvad laver du? - Jeg læser.
- Vil du have selskab? - Nej.
- Vil du dyrke sex? - Det var ikke derfor, jeg kom.
Hvis du vil, kan du komme ind, ellers vil jeg være alene.
- Kan vi ikke bare se en film? - En pornofilm?
- Nej, en almindelig film. - Nej. Sex eller alene.
- Vi kan godt dyrke sex. - Godt. Kom ind, og klæd dig af.
- Åsa? - Ja.
- Hvorfor var Claes til ferniseringen? - Det ved jeg ikke.
- Havde du inviteret ham? - Nej.
- Kom din eksmand så bare forbi? - Han er jo berømt.
Han har succes med sine bøger, så arrangørerne har vel inviteret ham.
- Synes du ikke, han så godt ud? - Jo.
- Hvem var det? - Det er bare forretninger.
- Vil du hjælpe mig med lynlåsen? - Ja.
Tak.
Der er nogle uger igen.
Har du nogen anelse om, hvor varmt det her er?
Nu vil jeg have et glas champagne. Vil du også have et?
- Jeg skal jo ikke møde hende. - Jeg ved det.
Er du overrasket? Du valgte hende, så du må finde en anden løsning.
- Det er for barnets skyld, Åsa. - Hun kan ikke bo her.
Anna? Anna?
- Hun vil ikke tale med dig. - Jeg må tale med hende.
Hun ved, du har ringet hele dagen.
Hvis hun ville tale med dig, havde hun allerede svaret.
Troede du virkelig, hun ville forlade Viola og sit liv -
- for at være sammen med dig?
Hun havde det sjovt, hun blev taget, og nu er det slut.
Har du ikke set interviewet? Ingen har tvunget hende til det.
Det var et bevidst valg. Jeg bebrejder ikke nogen, men det var en fejl.
Det er den absolut største fejl, jeg har begået i mit liv.
...en fejl. Det var den absolut største fejl, jeg har begået i mit liv.
Det var en fejl. Det var den absolut største fejl, jeg har begået i mit liv.
Du har en besked.
Du har en besked på din telefon.
- Hvad lavede han her? - Han ville tale med mig.
- Derfor fik han Mehmet til at lyve. - Tilstod han det?
- Hvad så? - Han ville overgive sig.
Tilstod han at sælge narko og ville køre over til os?
Jeg blev meget skuffet, da du ikke kom til mindestunden.
- Men du har altid skuffet mig. - Hvad talte I om?
Om dig selvfølgelig, og at du drev din søster til selvmord.
- Det gjorde jeg ikke ! - Nej? Fjorten er en vanskelig alder.
Far og jeg sad i fængsel, og hun var sårbar.
Hun var helt overladt til sin følelseskolde storesøster.
Vil du slå mig? Du kan ikke skade mig mere, end du allerede har gjort.
Se på mig. Se på mig!
Stakkels, stakkels pige.
- Hvad ville min mor? - Det kan jeg ikke sige.
Lukas Stenstrup blev skudt ihjel i morges uden for Henriks hus.
Han tilstod at sælge narkotika. Vi afskriver ham indtil videre.
- Hvorfor taler du med min mor? - Hun ville se mig.
Du taler ikke med de andres mødre.
- Skulle jeg have afvist hende? - Ja.
- Hun lyver. - Jeg kan ikke diskutere vores samtale.
Hun lyver.
Saga Norén, Malmøs politi.
Hvad var det, jeg skulle se?
Brændemærkerne i munden... Jeg har renset dem og undersøgt dem.
Det ligner en slags tegn. Det er det samme hos Hans -
- og Lars-Ove Abrahamsson. Men det er forskellige tegn.
Det er det babyloniske talsystem.
Det er Linn.
Jeg har brug for hjælp med en sag. Det skal være en tillidsfuld person.
- Det er godt, du kan hjælpe mig. - Selvfølgelig.
- Hej. - Hej. Hvor har du været?
- På retsmedicinsk. - Har du hørt om Lukas?
- Var det ham, der sendte en besked? - Nej, det var ikke ham i morges.
- Ja. - Javel.
"Er kørt i sommerhuset. Jeg henter Viola."
Det er Benjamin. Du kan bare lægge en besked.
Hej, det er mig.
Undskyld, jeg ikke svarede i går. Jeg var...
Jeg er ked af det med interviewet, men jeg var tvunget.
Men jeg har tænkt...
Jeg er lykkelig sammen med dig.
Jeg er ligeglad. Jeg må gøre det, som er rigtigt for mig. Jeg vil se dig.
Jeg elsker dig.
Tekster: Rikke Schultz www.undertext.se